== Mulige forbrukerpolitiske konsekvenser

=== Innledning

Resultatet av undersøkelsen skal gi grunnlag for å vurdere om loven i
sin nåværende form vil trenge en revisjon for bedre å nå de oppsatte
mål. I kapittel 9 er erfaringene med angrefristsystemet
oppsummert. Dette avsluttende 10. kapittel drøfter mulige
forbrukerpolitiske konsekvenser av funnene, og samler endel av de
synspunkter og vurderinger som kan reises i tilknytning til
undersøkelsen.

Kapitlet er delt i fem avsnitt:

 * Avsnitt 10.2 omhandler endel av de argumenter som taler for og mot
   et forbud mot direktesalg.
 * Avsnitt 10.3 søker å gi svar på spørsmålet om forbrukernes
   rettsoppfatninger kan endres ved økt informasjon slik at de bedre
   svarer til den eksisterende lovutforming.
 * I 10.4 drøftes på hvilke punkter en fragåelsesrett kan forbedres.
 * I avsnitt 10.5 er konklusjonene i kapitlet samlet.

=== Forbud mot direkte salg

Etter mandatet fra Justisdepartementet skulle lovutvalget "undersøke
behovet for å overveie innholdet i en beskyttelsesregel som gir
kjøperen rett til å tre tilbake fra visse avtaler innen en "kortere
frist".1){footnote} Utvalget vurderte også om et effektivt vern for
kjøperen bare kunne oppnås ved et forbud mot dørsalg eller om et
forbud var mer hensiktsmessig enn en angrefristregel. 2){footnote}

Justisdepartementet kontaktet Handelsdepartementet om muligheten til å
innføre næringsrettslige restriksjoner overfor slike salg som
utvalgets utkast omfatter (f.eks. ved forbud eller et mer utbygd
system med tillatelse). Man ba om nærmere opplysninger om omfanget av
og behovet for slik handel og

[quote]
om det i lys av den senere tids utviklina bl.a. på bakgrunn av den
nevnte innstilling - var grunn til å overveie en begrensning om
adgangen til borttinging og opførsel.3){footnote}

Handelsdepartementet konkluderte med "at det ikke lar seg gjøre å
finne noe alternativ til den foreslåtte fragåelsesadgang i en
begrensning av dørsalget gjennon næringslovgivningen
(handelsloven). Spørsmålet om lovbestemmelser om en "angrefrist" synes
i det hele å måtte sees isolert fra mulige endringer i den nevnte
lovgivning."4){footnote} Stortingets administrasjonskomite sluttet seg
i det vesentlige til Handelsdepartementet+ uttalelse om spørsmålet som
konkluderer med at man neppe kan forby dørsalg.5){footnote}

Fra Handelsdepartementet foreligger nå et
utkast til ny handelslov.6) Hovedeniringene i forhold til nå 'ærende
handel:slov er at ordningen med handelsbrev som vilkar for å drive handel
foreslås sløyfe”. Videre for:slås at adgangen til å drive handel utenom fast
uisalgssted (omførselshandel oc bør: tinaing) inns!renkes og som hovedregel
gjøres avhengig av kommunal tillatelse i den kommune hvor hendelen skal føregå.
Fragåe: sesrett og for»dud er to hovedalternativer for å øse eller lett> de
problemer forbrukerne møter r å direktesalgs>mrådet. En innskrenkning i
adgangen til å drive nandel utenom fast utsalgssted vil sålades kunne lette
forbrukernes problemer på dette cnråde. 10.2.1 Argumenter for innføring.
ay et forbud I stort ingsmeldingen om forbrukerpolitikk er hovedmåiet for den
husholdsrettede del av forbruk >rpolitikken "å sette husholdet i stand til. å
bruke sine ressurser bedre". Det tas "sikte på å sikre husholdsmedlemmene: - øt
mulighet for å analysere og prioritere ene behov og ønskemål i forhold til sine
ene ressurser, og for å vurdere sammenhenger m: 1lom forbruk og andre
aktiviteter. - økte kunnskaper om oppgaver i husholdet og meter å løse den på.
- økte forutsetninger for å planlegge økonomi, totalforbruk, forbruksmønster og
forbruk på SKE 10. Vec behandlingen av meldingen?) ble valgfrihet sett som et
viktig mål av også de ikke-sosialistiske i S:ortingets administrasjonskomites
"Med forbrukerpo!itikk meness Planlegging og gjennomføringa av tiltak som kan
sette de) enkelte bedre i stand til å definere eine ønsker og behov som
━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━
128 bruker av varer og tjenester og vurdere virkninasn av valg
mellom alternativer. En effeki:iv, fremtidsrettet og realistisk
forbruke-politik må ta utgangspunkt i den enkeltes beov. Virkemidlene for å
imøtekomne diss > behovene fra samfunnets side kan imidle'tid variere. Det kan
være forbuds- o: påbuds-bestemmelser i lovgivningen, tilretteleggelse og
stimulerina av informasjon av varer og tjenester og bruk av konfliktsløsende og
klagebehandlende organer." Skal iorbrukerne få mulirhet til å analysere og
prioritere egne behov og ønskemål og til å fatte velbearunnede beslutninger, må
forutsetningene for fette være til stede. En slit forutsetning er at husholdene
har tilstrekkelig handlings- og valgfrihet. Me forskjelliae salgsformene nå
blant annet vurderes ut fra i hvilken arad de gjør det enklere eller
vanskeligere å oppfylle denne forutsetningen. Gir direktesalg den nødvendiqa
valgfrihet? Jonsson «jennomgår i en ecen studie tilrådninger i
markedsføringslitteraturen son tar sikte på å innskrenke og vanskeliagjøre
forbrukernes valg.8) Det kan være spørsmål om en "- fysisk åinnskrenking
gjennom valq av delmarked, =algskanal (f.eks. dørsalg, videreselge; med
enerett) eller hyllehøyde (i butikk) red liten el'er ingen konkurranse, -
følelsesnessig innskrenkning, der en agave eller persoylig salg er avsett til å
skape kjøpetvang >ller - skin n-irnskrerkning ved å begrense antallet opplevde
kjørealternativ. For eksempelvis å få lojale «under rådes foretaket til å skape
en tilstrektelig stor innbilt forskjell mellom sitt 2get og andre varemerker."
Nar alle eller nesten alle markedsførere benytter slike teknikker
vayskeliggjøres forbrukerrasjonelle og frie valg. En viktia grunn for å innføre
angrefristsystemet var at "kjøperne befinner seg i en uforberedt situasjon uten
mul:ghet til å sammenligne pris og kvalitet ved konkurrerende produkter".
Stortingets administrasjonskomite ga sin tilslutnina til denne begrunnelse i
innstillingen om lovforslaget.9) De oppsøkende salgsformene som dørsalg,
selskapssalg og sala på arbeidsplassen bygger på en fysisk, en
━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━
129 folelsesmessia og en skinninnskrenkning av v=lgmuliahetene.
”otensielle kjøpere får vanligvis kort tid til å fa:te sin beslutning, samtidig
som salgstilbudene of :e framstilles som unike i pris og kvalitet. Mulighetene
til å analysere egne behov og ønskemål i forhold til egne ressurser og til
planlegging ar husholdets økonomi blir begrenset. Saytidia er de flaste
salgstilbudene sjelden så pei'manente at husholdene kan planleage med dem for
sine innkjøp. Jor ssons beskrivelse blir langt på vei becreftet av funnane i
kapittel 6. Halvdelen av kjøperne sa at de ikke hadde bestemte planer om å
"jøoe varen på forhånd. Av dem som oppga at kjøpet var pla1lagt, sa bare 42
pst. at de foretok pris og kvelitetssammenligniny med tilsvarende produkter
anrat sted. For dem som ikke hadde planlagt kjøpet san: denne andelen til 19
pst. Nær halvdelen av kjø erne, 46 pst., kan ikke bekrefte at de ville kjø dt
varen iqjen om de fikk tilbudet en aang til og igjen kunne velge. For
direktesalasformene kan en argumentere med at *Jersom forbrukeren av egen fri
vilje hand.er impiilsivt eller på arnen måte uoverlagt, er det den enkeltes
suverene sak alene. En ting er at hve * enkelt kan foreta impulsive kjøp, det
er noe hel : annet bevisst å foranledige slik atferd hos andre.
Markedsførina:tiltak som søker å fremkalle sli'e handlinaer er ikke nøytrale i
forhold til hvordan forbrukeren fkal opptre.10) Ved å bruke vanlige
torretninger vil vanligvis fordrukerne kunne sk: ffe seg en bedre oversikt over
produkttilbudet, priser og betalingsmuligheter. Tic: presset og
kjøpsforventningena fra selger vil nok være mindre, slil at også alternativet
ikk: -kjøp kan bli mer reelt vurdert. Ikke-kjøp kan i mange tilfelle være
riktigere for det enkelte hus::old. Særlig gjelder lette der man vurderer
utstifting av produkter som fremdeles fyller sin fun”sjon i husholdet.11)
Dør:alg, selskapssalc, salg på arbeidsplassen og telefonsalg bygger på
oppsøkende, personlige henvendelser. Disse tilbudene har forbrukerne ikke bedt
om og de griper direkte inn i privatlivet. Dette impliserer at tiltak mot
uanmodet, oppsøkende, personlig salg kanskje bør være strengere enn for andre
salgsformer som omfattes av definisjonen "utenfor fast salassted". Forbud synes
nærmere enn fragåelsesrett for slike oppsøkende salgsformer. Dette synspunktet
forsterkes av at den alt overveiende del av forbrukerne i undersøkelsen er
skeptiske eller meget skeptiske til dørsalg, selskapssalg og telefonsalg.
━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━
130 20. Båce dørsalg og selskapssalg skjer ved demonstrasjon og
bestilling i et hjem. Ved omsetning av f.eks. støvsugere vil den første
kontakten ikke bare ha som formål å avslutte et salg, men alternativt å inngå
en avtale om en demonstrasjon av produktet for de berørte husstandsmedlemmer.
Når selgeren først er inne, vil mange forbrukere kunne oppfatte det sli at
denne har krav på endel av den gjestfrihet som tradisjonelt ska! vises fremmede
som kommer på besøk. Gjestfrih>ten omfatter blant annet å være høflig i
forholdt til gjestens synspunkter og vurderinger. Gjestfriheten omfatter
kanskje også opefatninger at det ar gjesten selv som skal ta initiativet til å
bryte opp. Det er viktig for selgeren å komme inn i hjemmet for å få tilgang
til den mulighet gjeitfrihetsnormene gir for å avslutte et salg. 21. Ved
selskapssalg er forholdet vertskap/innbudt gjest satt i system. Der blir man
vanligvis invitert til et venninnelag, med en vel organisert presentasjon av
produktet som skal selges og utfylling av bestillingslister for hver deltaker.
Med utgangspunkt i det sosiale nettverket fortsetter organiseringen av nye
selskapssalg. Av vennehensyn er det ofte vanskslig å si nei til en invitasjon
og det er hyggelig å treffe vanner igjen. Samtidig kan man vanskelig nekte den
som er vertinnen for anledningen, en fordel av arrangementet. 22. Kommersiell
bruk av private sosiale nettverk (vennskapsbånd) og utnytting av normer for
ajestfrihet bør være sterkt bagrenset om fri konkurranse om pris og kvalitet
skal være de viktioaste konkurransefaktorene. Slit bruk begrenser forbrukernes
suverenitet og må sies å være i strid med viktige premisser for fri
konkurranse, at pris og kvalitet skal være de viktigste koykurransefaktorer.
Forbrukerorbudsmannen har tatt "forbehold om at dersom den fremtidige utvikling
av denne salgsformen tilsier det, vil saken kunne bli tatt opp på nytt i hele
sin bredde."12) 23 Oppsøkende personlig sala krever vanligvis mange kontakter
før en finner frem til mulige kjøpere. For mange produktgrupper »dlir
salgskostnadene som skal belastes hvert enkelt kjøp høy. Kontaktprisen vil
variere etter produkt og omsetningsform. For bøker er prisen ofte den samme ved
dørsalg som i bokhandel. Dette reiser et annat spørsråls Er «at rimelig at
omsetningskostnadene ikke følger onsetningsformen? Forbrukerne fratas da
muligheten til selv å handle der omsatningskostnadene er lavest ned de
prisfordeler det skulle gi. øker selges også ofte på avbetaling uten tilleag
━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━
131 i orisen. Dette betvr i realiteten at merkostnadene ved avt
etaling betal>as av alle kjøpere, enten de betaler kontant eller ikke. Om en
ser det som et mål at å virke for kontant betaling fremfor kredittkjøp finner
en her det motsatte forhold: Det blir dyrere å betale kontant enn å dele
betalirjgen over tid. Og jo lengre nedbetalingstid - destc mer lønnsomt i et
samfunn med prisstigning 07 pris<ompensasjon i inntekten. Både avbetaling uten
tillegg og samms pris ved dørsalg som i bokhanr 21 er salgsarjgumenter ved
boksala. En kan ikke se bort fra at direktesalget dekker et behc, for
forbruksare ttove- i distriktene og kan bet, en velkommey konkurranse for de
stedlige selgere. Lovutvalget pelte "imidlertid på at on behovet for
direktesalg lan svnes mindre >åtrengende med vår tids kommuni<:asjoner enn
tidliger2. Det kan vicere anføres at dørsalgsvirksomheten av lønnson 1etshensyn
kanskje er nest utbredt der behovet skulle være ninst, nemlig i byer 29
tettsteijer."13) Kapittel 5 viser at forbrukere i spredttygde områder »>r like
skeptiske til dørsalg som fol: bosatt i anfre cmråder. Besøksf-ekvensene 26. er
høyest i blokker og leiegårder i tettb:bygde områder. = Bøker og støvsugere er
de vanligste vareti!oud ved dørsa .g. Det er produkter som de fleste forbrukere
kan skaffe seg på annen måte. Kjøp lokalt vil af forretninger i nærmiljøet et
bedre rkonomisk underlag for sin virksomhet. For å sikrer et fast og variert
tilbud av varer og tjenester lokalt, må husholdningene handle i sitt nærmil ø.
Direktasalgsomsetningen kommer vanligvis på tvers av dette ønskemal. Øl I de
geverelle me*knadena til utkastet til ny handelslov er ogs: handel utenom fast
salgsted til forbruksrne vurdelt.14) Det pekes særlig på hensynet til -
forbrukernes interesser «nyttet til selve salgsvirksomhet en - forbrukernes og
den stasjonære handels interesse av å opprettholde en stadil butikkstruktur --
produsenter og andre omførselshandlende - generelle samfiunnsinteresser for
øvrig Hovedkonklusjonen er at "vareforsyningen *il forbrukerne primært bør
baseres på st*sjonare utsalassteder. Gtedbunden handel har viktige
miljøkvaliteter og medfører en st-biliset i lokalsamfunnet
━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━
132 som omførselhandel mangler. Omførselhandel fratar den
stasjonære handel omsetning den sårt kunne tr inge. I sin hovedut 'edning - NOU
197739 "Varehandelen, forbrukerne o samfunnet" - foreslo Konsentrasjon utvalget
(Utvalget til å utrede konsek'ensene av konsentrasjonen innen varehan 'elen)
innskrenkninger og nærmere regul ring av omførselshandelen. Premissene de:
gqancen var de samme som de ovennevnte. :tandpunktet ble fulat opp i St.meld.
nr. 0 (1977-78) "Om dagligvarehandelen" som Stortinaet våren 1979 ga sin
tilslutning tie. 294 De aller fleste høringsinstansene til departementets
diskusjonsnotat om 1andelslov, uttalte at adcangen til å drive omførselshandel
til forbrukerne burde innskrenkes. . I den grad handel utenom fast utsa qssted
skal være tillatt, bør det tas utaungspunkt i forbrukernes behov for å ha
rimelig tilaanaq til et fullverdig varetilbud. Av hensynet til nærmiljøet oc
kontrollmuligheter, bør stasjonære omførselsformer foretrekkes."15) 30. En
hovedbegrunnelse for innføring av angrefristsystemet var at det i markedet
opererer en rekke mindre seriøse foretak som kan drive med usmakelige
forretninasmetoder".16) Sammenstillingen av undersøkelsens funn i kapittel 9
viser at dagens Aangrefristsystem i liten grad direkte kan bidra til en
sanering av direktesalgsbransjen. Dette systemet garanterer ikke at "de selgere
scm ikke klarer seg i konkurransen uten bruk av utilbørlige salgsmetoder vil
måtte innstille sin virksomhet eller slå inn på endre veier" (Mål 3). Sarlig
vil netydningen være rinimal for firmaer eller selgere som bare er i virksomhet
et kortere tidsrom. - En sanering vil best kunne sikres ved et forbud. En
tidsbestemt godkjenninasordning for firmaer og selgere er også et mulig
alternativ. Si. rragåelsesretten rå sies å ha en begrenset betydnina nog en
selger som måtte ønske det, kan svekke den ytterligere. En slik svekking er å
la være å informere kjøperen om angreretten. Det kan i dag gjøres uten særlige
konsekvenser. Bare en liten del av kjøperne, også av de misfornøyde, vender seg
til selgerfirmaene. Selv med praktisering av en liberal fragåelsesrett i hvert
firma, vil de fleste rorske forbrukere stå ved de dokumenter de nar satt sine
navn på. Undersøkelsen etterlater liten tvil på dette punkt: Mer enn 2 av 3
står ved sin bestilling selv om de gir uttrykk for misnøye.
━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━
lit forlud vil leage beslag på minst offentlige reassurer.
Oppfølgingen krever minimal innsats. Dat blir i liten grad nadvendig ned
spesielle inform»sjonstiltal:, gqockjenningsordninger eller oppfølaina av at
:elgere overholder sin opplysningsplikt. Forbrukerorganene vil ikke få
henvendelser i klagesaker på dette området. Håndhevelsen av et generelt forbud
vil ktinne tillegges den lokale lokale politimyndighet. De lokale
forretninasinnehavere vil sikkert være interessert i at forbudet overholdes, og
aktivt bidra til det. Mulighetene til å omgå et forbud mot oppsøkende personlig
salgsvirksomhet vil også være begrenset. Telefonsalget er foreløpig ikke særlig
omfattende. Bare 8 pst. av husstandene er noen gang kontaktet pr. telefon.
Telefonsalg kan skje fra fast salgssted, og omfattes dermed ikke av
anorefristsystemet. Dette er en salgsform forbrukerne i undersøkelsen er særlig
skeptiske til. Salgsformen air forbrukerne et meget begrenset
informasjonsunderlag for et kjøp. De personlige oppsøkende salgsformene er lagt
utenfor fast salassted. Telefonsalg og telefonreklame kan imidlertid skje
personlig eller automatisk fra et fast salgssted. Det er en enkel teknisk
oppgave å kople utstyr til en telefon som slår telefonnumre og spiller inn
svar. Det er ingen tekniske hindringer for at utstyret kar omfatte et minne
slik at opprinaning fortsetter helt til hele salgsbiidskapet er avs»ilt hos
forbrukeren. Ved telefonsalg kan selgere nå et betydelig antall hushold, og
kontaktprisen blir lavere enn om forbrukerne skal oppsøkes personlig.
Selgsformen har becrenset omfang i dal, men kan ekspandere betydelig. De samme
innvandinger som er reist mot personlig salg utenfor fait salgssted har
ayldiahet også fo- telefonsalg. Et forbud for denne salgsformen hør kune
vurderes uavhen1ia av de salgsformer som foregår utenfor fast salgisted.
Ettersom salgsformen foreløp q har et helt bearenset omfang vil
skadevirkningene av et forbud bli begrenset. 325, Med forslaget om "kjøpefr>d"
reiser Adler-Karlsson spørsmålet om ikke kjøperen alltid skal ha initiativet
til en transaksjon og at forsøk fra selgeren på å stimulere til kjøp skal vyre
ulovlige.17) I begrunnelsen for forslaget vises det til de generelle
samfunnspolitiske argumenter som kjennes fra diskusjonen om kommersiell
kultureil påvirkning og konsekvensene av den økonomiske vekst som har preget
60- og 70-årene. I tilleagq kommer uheldige økonomiske konsekvenser for det
enkelte hushold. I kapittel 5 viste vi at hele 40 pst. av forbrukerne
━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━
134 i hovedsak var for at direktesalgsformene skulle forbys. Denne
sverfordelinger gir i sea selv ikke grunnlag for å tolke mat»rialet så langt
som til Adler-Karlssons "kjøoefrøod". I diskusjonen om forbud hører imidlertid
også samfunnspolitiske argumenter med. SE, Argumenter m 0 t direktesalc, 01
særlig mot de oppsøkande personlig? salgsfermene kan opnsummeres slikt For
mange procuktcerupper begrenser direktesalgsformene ofte forbrukernes mulighet
til å analysere og pricritere eane behov og ønskemål i forhold til eane
ressurser og til å fatte velbegrunnede kjørsbeslutninger* Direktesalg
innskrenker og vanskeliggjør forbrukernes valg. Ut ira et forbrukersyn bør
kommersiell bruk av private sosial? nettverk(vennskapsbånc) oa normer for
ajestfrihet være sterkt beorenset. For mange prodiktarupper blir kontaktprisen
som må belastes hvart enkelt kjøp høy. Innsparinaen for forbrukern> i forhold
til kjøp fra fast uts;lassted bl r dermed begrenset. Stecbunden han fel har
viktige miljøkvaliteter og redfører en stabilitet i lokalsamfunnet som
directesalg mat gler. Dette salget fratar den stasjonære han''el omsetning den
sårt kunne trenve. Forb ukerne i ndersakelsen er generelt skeptiske til 'e
aktuell» salgsformene. Et flertall mener at tvlefonsalg bør forbys. Ut fa
funnene i undersøkelsen, slik de er gjen :itt i kapittel 9, må
anarefristsystemet sies å bidra lite c'irekte til begrensningen av util ørlige
salgsmetoder. Et forbud vil være mer >ffektivt. Tele onsalg har foreløpir et
begrenset omfang 9a br kunne stanses uten ulemper for praktisk talt alle
parter. 33. Jirel tesalg, oa særlig direktesalg uten kontant eta. ing, er et
bidrag til høyere privat forbruk, ve om ut fra kor:- og langsiktige
sammfunnshensyn ikke er uproblematisk. ?
━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━
w 10.2.2 Argumenter.motinnførinc. av et forbud Det viktigste
argumentet mot innføring av et forbud mot direktesalg er selvfølgelig at en
fragåelsesrett vil k'nne lette eller kanskje løse problemene ved direktesalg.
Lovutvalget mente at den løsning de foreslo og særlig innføringen av skriftlige
rettiyhetsopplysninger kan medvirke til at kundene i større grad vil reagere
overfor avtaler de egentlig ikke ønsker å innaå og dermed bidra til å gjøre
angrefristsystemet mer effektivt, samtidig som det kan drive selgerne til å
utvise større forsiktighet i valg av metoder.18) *. Enten virkningene av
anarefristloven er direkte eller indirekte, kan det hevdes at antallet
probleratiske kjøp og mindre seriøse firmaer og salger” nå er så lite at det
ikke er nødvendig med noe generelt forbud: De generelle målene for tiltak>t nås
bedre ved en revisjon av loven enn med et forbud. Et gen:relt forbud mot
direktesalg ville ramme de seriø og hederlige selgere og sette bom for en
salgsv:rksomhet som har vært drevet her i landet i mang: år på en stort sett
tilfredsstillende måte.1<) Direkte:alg oir åarbeidsmuligheter på hel- oc deltid
fol mange mennesker, og hensynet til disse r å også tel.e mec. 41. Fordel:
1e for forbrukerne ved omførselshandel og borttir ring er særlig at slike
omsetningsformer kan rejresentere :t nyttig og nødvendig tilskudd til
vareforsyning:n fra den stasjonære handel. Varemangelen kan "ære cvnerell (få
eller ingen butikker i distri:tet) oller være begrenset til visse varetyper.
Ferskvaretilbudet kan f.eks. mange steder være dårlia. Andre steder mangler
butikktilbud på forskjellige 'tstyrsvarer, spesialvarer eller kapitalvarer. -
Dørsalg og lignende salgsformer kan dessuten by på p-aktiske fordeler; man
slipper å oppsøke butikk, fir varen skikkelig i øyensyn og eventuelt
demonstrert, og oppnår levering "på døra".20) I Forslaget til ny handelslov er
konklusjonen at all handel tenom fast salgssted er avhenuig av kommunal
tillatelse i den kommune hvor handelen skal foregå. - Følgende former for
omførselshandel til forbrukere er foreslått generelt tillntt i lovforslaget:21)
42. - Handel fra produksjonssted - Sala av egne og innkjødote jord-, Skoa- og
━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━
136 hagebruksprodukter utenom fast salosted fra produsenter Salg
av jord-, skog og hagebruksprodukter 09 naturprodukter som ville urterybær,
blomster O.L. ved regulert torghandel fra oppkjøpere Sala av egen fangst ev
fersk fisk og skalldyr fra fiskefartøv Handel utenom fast salgssted med bøker,
trykte skrifter, aviser, tidsskrifter o.l. 43. Salg av kunstgjenstander og
brukskunst på itstillinger i dertil eonet lokale Salg av visse næringsmidler på
offentlige arranaementer (idrattstilstelninger, filmforestillinger osv.). De
samme produkter, supplert med souvenirer, postkort og lignende småartikler,
skal også kunne selaes fri hoteller, severtningssteder, rutegående
kommunikaisjonsmidler, nilitært område oc på skip Hviike produktarupper vil
kreve kommunal :illatelse?. I folge tabell 5.4 b ir det oftest 44. støvsugere,
møbl:r, utstyr, parsienner, symaskiner, kjøk-enutstyr, smin! e4 parfyme,
toalettar ikler og sko 45. Argumen ene mot generelt forbid kan oppsummeres
slikt En f-agåelsesrett ved direktesalg er bedre egnet enn ot generelt forbur
for å løse forbrukernes prob emer på direktes: lgsorrådet Et forbud vil ramme
srriøse selgere Omfø :selshandel og borttinring kan representere et nttig og
nødvendicr tilskudd til vareforsyningen for i usholdet
━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━
137 46. 10.3 Kan forbrukernes rettighetsoppfatninaer endres slik
at de bedre svarer til eksisterenre lovgivning? Ett alternativ til forbud mot
direktesalg er å sikre at det allerede vedtatte angrefristsystemet virker som
det skal. I «enerelle diskusjoner om forbrukerpolitiske tiltal blir bedre
informasjon til forbruker og selger ofte fremhevet som mer hensiktsmessig enn
lovpåbud. I dette avsnitt drøftes om økt informasjon om fragåelsesretten vil gi
»t beire samsvar mellom målene for lovtiltaket oc virkningene i s*laerfirmaens
ng for kjøperne. Te .ovkunnskapsnivået blant kjøperne i undersøkelsen rar lavt?
6 av 10 kjente enter ikke fristen eller hadde feilaktige oppfatninger av hvilke
rattigheter den gir. Den skriftelige informasjonen via selgerne når i bearenset
grad frer til dem som trenger den. Den muntlige selgerinforrasjonen om
anarefrisen synes heller å gjøre det lettere for selgerne å sikre seq sin
bestilling. 10.3.1 Bedretinformasjon vil selger For at kjøperne skal vite om
sine rettigheter krever $ 4 at selgeren skal overlate "et formular som tydelia
opplyser om kjøperens retter etter denne lov. TI boka "Angrefristlov og
forbrukerkjøp" har Kristen Andersen, som var formann i angrefristlovutvalget,
vurdert informasjonsplikten slik: $ 4 inneholder en bestemmelse som med ene ord
fastslår at det forhold at kjøperer ikke ved avtalens irngåelse eller ordrens
inngivelse har fått overløtt det omtalte formular, simpelthen medfører at
kjøperen ikke blir bundet ev kjøpet med nindre dette skulle bli oppfylt vec
betaling av kjøpesummen i samsvar med $ 3. Et klarere vitnasbyrd om hvilken
betyrnina en fylcdesajørende orievtering om fragåelsesretten tillegges kan
nepp: tenkes. I det hele er jeg personlig ikke i tvil om at man her står ved
det punkt i angrefristloven som både prinsippielt og praktisk har krav på
størst oppmerksomhet f-a et forbrukerkjapssynspunkt. Det er lite vunnet ved å
vedta rettsregler til beskyttelse av kjøpern >»i forbrukerkjøp dersom det ikke
sørges for at beskyttelsen kan omsettes til virkelighet. Men er: forutsetning
for å oppnå det er blant annet at 'yndighetene oår aktivt inn for at
rettsreglen» i lett tilgjengelig form bringes til kjøpernes kunnskap. Oq det
━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━
138 er nettopp dette som ar skjedd på nærværende område. 22) 50.
Kapittel 7 viser at 70 pst. av kjøperne verken har regist-ert eventuell>
skriftelige opplysninger eller har fått noen muntlig orienterina av selgeren.
Når bare 24 pst. av "jøperne har registrert skjemaet med
angrefristopplysningene, må en gjennomgang av selgerfirmaenes praktisering av
$4 anbefales. For det første må en undersøke om det pliktige
opplysningsmaterialet foreligger og om det brukes. Som nevnt i kapittel 2 har
svenske selgerfirmaer fått henvendelser om sitt skjemabruk. Hva er risikoen for
relgerfirmaene ved å ikke ai kjøperre de foreskrevne rettighetsopplysninger? -
Konsekvensen er begrenset til at kjøpere kan heve kjøpet uavhengig av
109-dagersfristen. Ut fra funnene i kapittel 9 benytter meget få kjøpere en
slik mulighet. Så få at bestemmelsen må "unne sies å stgjøre en minimal risiko
for det sankelte selgerfirma. pl Om oppl/sningene ikke er levert og kjøper»:n
vender seg til selgeren, har en ikke sikkerhet for at kjøderer får beskjed om
at nevinasretten jelder ut over 10-daaersfristen. Om de pliktige ooplysningene
er tryktet på et eget skjema og ikke på dat dokument kjøpere har undertegnet,
vil selgeren kunne hevde at kjøparen har mottatt formularet. Kjøperen kan mene
de: motsatte og påstand vil stå mot påstand. En løsning ville være å oålegge
selgeren bevisbyrden for at ungrefristopplysningene er overlevert. Lovutvaget
mente at det var vesentlig at opplysningene om kjøp >rens rettigheter ble
inntatt i selve dokumenet der kjøperen satt sin forpliktede undersk "ift.
For:alget ble fraveket i odelsti gsproposi::jonen. Beage løsninger, eget skjema
ag opplysn:nger i ordre- eller avtaleblanketten, ble tillatt. Grunnen var at
beage løsninger i like stor grad å være egnet til å påkalle kjøperens SE
oppmerksomhet. Ett argument mot å innta opplysningene i ordre- eller
avtaleblankettet er at kjøpere kan stå sterkere i en påstand mot
påstand-situasjon. Opplysningene kan være godt ajemt i slike blanketter. 63 En
tilsidesettelse av opplysningsplikten kan rammes av markedslovens bestemmelse
om "utilstrekkelig fremstilling". Finner Forbrukerombudsmannen at slik
tilsidesettelse er "utilstrekkelia fremstilling", vil markedslovens
sanksjonsnuligheter kunne benyttes. Risikoen ved å unrlate å gi
rettighetsopplysningene vil ikke lenger kunne betegnes som liten.
━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━
139 54. 10.3.2 Offentlig reitighetsinformasjon De begrensninger en
finner for rettighetsinformasjon via selger, vil kunn> oppveies av en økt
informasjonsinnsats *ra offentlig side. Radio, aviser oc tidsskriftar har
omtalt angrefristen oa forbrukerrådet har uigit en eaen brosjyre. Kapittel 7
bekrefter at range forbrukere har registrert at det finnes en slik frist. De
fleste mener også at "aviser og tidsskrifter" og "radio og fjernsyn" gjorde dem
oppmerksom på denne fristen. Likevel finner vi feilkunnskap i samme omfang som
lovkunnskap. Når forbrukernes feilkunnskap er omfattende, vil en »kt
innformasjonsinnsats måtte baseres på å endre forbrukernes oppfatninger.
Informasjonsinnsatsen for å endre oppfatninger må vanligvis være betydelig
større enn når en kan formidle fakta på områder der forbrukerne på forhånd ikke
har bestemt oppfatn nger.23) Resultatet av en slik økt informasjonsinnsats
behøver likevel icke bli at lyvkunnskapsnivået stiger. Lovkunnstapsniviet kan
enten forbli uforandret eller så kan økt iynsats bidra til å aktualisere og
fastlåse rtablarte, feilak:ige rettighetsoppfatninger. En økt
informasjonsinnsats om rettighetene i angrefristloven kan »pgså bidre til at
det blir lettere for forbrukere som er i tvil å bestemme sea for kjøp.24)
Samtidig med informasjonen om rettigheter etter angrefristloven får forbrukere
informasjoner om kjøpsbetingelser fra »ostordrefirmaer, fra Domus/
Samvirkelaget, fra IKEA og andre son på bestemte betingelser lar innført
returrett for mance åv sine produktar. Disse ordningen? er vanligvis gunstigere
for kjøperen enn angrefrist- systemet. En rekke betingelser må være oppfylt for
at forbrukerne skal kunre heve sitt kjøn eller sin bestilling. En betydelig del
av budskapet må nmhandle rettigheter angrefristloven ikke gir* Den gjelder ikke
i vanlire forretninger, den ajelder ikke ved kontant bet :liny og ”idsfristen
regnes ikke fra det tidspun!t varen lottas. Budskapet må bli komplisert. 57.
Som vist i kapittel " kan vi stå overfor flere alternative etterkjørsforløp som
ikke innebærer at misnøyde kjøpere aktivt sører rettighetsinformasjon.
━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━
140 In kan ikke uten videre bynge på en enkel rasjonalitetsmodell
for etterkjørsatferden. lsanmen betyr dette at en økt offentlig
infornasjonsinnsa:s om dagens angrefristlov vanskelig kan tilrås. Det tan ikke
gis rimelig sikkerhet for a: lovkunnskapsnivået vil bli så mye forbedret at det
står i rim>lig forhold til ressursinnsatsen. En kan heller ikk: med sikkerhet
si at en slik innsaisøkning vil være til størst fordel for kjøperne. I en
vurdering av en eventuell offentlig infornasjonsinnsats som suplement eller
tillegg til selgerinformasjonen, må spørsmålet fra kapittel 7 med: =- Fr det
mulig at det ikke er forbrukernes oppfatning av en angrefrist omfatter som er
ukorrekt, men at de rettiaheter loven gir er for snevre ut fra det som svært
mange intervjuede anser som rirelic? fipørsmålet om ancrefristsystemet kan
forbedres omhandles i punkt 10.4. 10.3.3 Forslag Sor: et helt kortsiktig tiltak
kan oppfølgingen av den skriftlige selgerinsormasjon forbedres. Dette kan skje
ved at faadepartementet gjennongår selgerfirmaenes praksis og ser til at den
svarer til krevene i lovbestemmelsene. En økt generell offentlig
rettiahetsinformas jon om angrefristloven u:over dagens nivå foreslås ikke
gjennomført: De; kan hverken gis sikkerhet for at lovkunnskapsnivået vil bli så
mye forbedret at det står i rimelig forhold til kostnadsøkningen eller at en
innsatsøkning vil være til størst fordel for kjøperne. 10.4
Hvordankan en. fragåalsesrett forbedres? På hvilke punkter kar
angrefristsystemet trenge en revisjon? Svaret nå omfatte en rekke
enkeltforslaa. Forslagene kan omfatt23 - fristens starttidspunkt og lengde, -
kjøperbekreftet bestilling, - skillet mellom :ontant- og kredittkiøp, - skillet
mellom varer og tjenester, - utvicet forbrukarkjøpsbegrep, - angre- og
bvtterett ved andre salgs'ormer og - tillatelser
━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━
141 6). 10.4.1 Eristens.starttidspunptt o9. len:ide fristens
starttidspunkt. Fristen regnes frå den dig kjøperen inrgikk avtalen eller innga
ordren. Den største gruppen både i det representative utvalet 07 blant kjøperne
mente at fristen løp fra det t dspiunkt varen ble mottatt. 41 ost. av kjøperne
mottok varen mer enn 10 dager etter bestillingen. Ved henvendelse om
avbestillina kontaktet nange selceren etter utløpet av 10- daqgersperioden.
Kunne fristen i stedet regnes fra varemottaket? Kjøperen ville da få bedre
mulighet og tid til å vurdere om selgerens produktbeskrivelse og
kjøpsbetindelser stemmer med forventningene. Vil en slik ordning være til
vesentlig uldmpe for selgeren? 6l. Postordrefirmaer har lenge praktisert en
ordning med en bestemt frist reanet fra den dag varen ble mottatt. kørst når
denne fristen utløper må kjøperen hø bestemt seg. At denne ordninuen er innfør:
og beholdt må tas som en bekrefte!se på at den er bedriftsøkononisk lønnsom.
Returordnirger ved postordre og hjemlån ved kjøp av utstyrsvarer fra
forretninger kan også være en fordel for selgeren. Mulige kjøpere kan :'å et
inntrytk av å få en service eller en grat: sytelse som en spesiell tillit.
Denne tiliten kar forplikte. Om produktet ikke behol”es, kan alternativet bli
kjøp av et annet rroduk!. hos samme selger. Ikke- kjøp oc kjøp hos :ndre
selgere kan bli mindre aktuelt. Også tak!nemlivhet for å benytte selgerens tid
vec personlig salg kan inngi slike forpliktelser 291. 62. I 1966 Ittalte Der
norske forleagerforening at "det hadde vært nødvendig å oppfordre våre
medlemmer til å imrømme en annullasjonsrett og denne er nå innført av alle
større verkselgende forlag". Da anorefr .stloven trådte i kraft hadde denne
retten vært prektisert i 6 år. Lovutredningen viser til at annulasjoner betyr
svært lite for bokomsetning som foregår ved dørsalg.26) Direkteralasforbundet
har i flere uttalelser til rorbruker- og administrasjonsdepartementet foreslått
at fristens starttidspunkt flyttes fra bestillina- eller avtaletidspunktet til
det tidspunktet varen mottas: Vi mener at det utvilsomt er uheldig at kunden
bare skal få anledning til å vurdere om selve kjøpet er fornuftig. Derfor bør
━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━
angrefristloven gjelde fra den dagen varen blir levert. En slik
endring av angrefristloven bør føre til en forståelse for at konsumenten har
tilfredsstillende fordeler vel å kjøpe gjennom dørsalg/homeparty. 63. Forbundet
har i en senere henvendelse reservert seg noe for bøker. lin forskyvning av
fristen kan medføre at en konsument kan lese boken først og siden innenfor 10
daaers fristen returnere den. Lov itvalget vurderte ikke alternative løsninger.
De foreslo uten nærmere begrunnelse at fristen "tidligst (kan) begynne å gjelde
fra besøket hos kjøperen".27) Dette forslag ble fulgt av Justisdepartementet og
i Stortinget. både kjøpernes lovkunnskapsoppfatninger og selyersidens egne
vurderinger gir grunnlag for å foreslå at fristen regnes fra det tidspunkt
kjøperen mottar varen. I undersøkelsen får 4 av 10 kjøpere varen levert etter
10 dager.* 64. Fristens lengde I lonvproposisjoner gikk Justisdepartementet inn
for en syv dagers frist blant annet fordi man øns!:et å ta hensyr til
ukependlerne. Stortingets Administrasjonskorite viste at en syvdagers irist vil
imidlertid være noe kort i de mer avsidesliggende strøk hvor det er postmannen
som kommer og henter posten i hjemmene bare noen få dager i løvet av ilken. Ved
å forlenge angrefristen vil flere av dem som arbeider ttenfor hjemstedet lencre
tid ad aangen uten å være 'ikependlere, nyte godt av loven. Komiteen er klar
over at man ikke kan ha er så lang angrefrist at den passer for alle
yrkestcategorier. Den er også klar over at en lary angrefrist kan medføre visse
ulenper for bide selgeren, som ikke vet om det blir noe av k øpet, og kjøperen,
som i mange 65. tilfeller vil måtte vente til angrefristens utløp før han får
varen. For så vidt gjelder kjøperen vil lomiteen peke på at leveringstiden ofte
er flere uker likevel. Men til tross for disse betenke igheter mener komiteen
at en utvidelse av angrefristen til 10 dager vil medføre flere fordeler enn
ulemper.28) Er !0 dager tilstrekkelig områdningstid for det enkelte hushold?
66. Erfaringene fra Danma-k viser at mange klager først fremsendes i
forbindelse med at selgeren innleder
━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━
143 innkas:osak. En gjennom 1ang av sakene har videre etterl. tt
det inntrykk a. mange av klegerne i disse sakene ikke ville makte :. trekke
nytte av en angrefi ist som forutsett:r at de skal reagere aktivt overfor
selgeren innen en viss frist og eventu-lt sikre seg bevis for dette.29) Vil en
lengre frist for annullasjonsretten gjøre angrefristsystemet mer effektivt?
Trinn 4, Reaneeksempel 2, Fig. 9.3, viser at 17 pst. av kjøpere kontakter
selgeren etter 10 dager. På dette trinn utgjør disse 17 pst. vel halvdelen av
kjøperne. Denne fordeling tyder på at en utvidelse av fristen vil kunne gjøre
systemet me effektivt. Et forslag blir da at fristen løper til betalingen helt
eller delvis var erlagt. Selv med en utvidels> av fristen, vil en likevel finne
at mange forbr ikere ikke hever sin >estilling til tross for sin misnøye og til
tross for utilbørlige salgsmetoder. 68. rorslag ved opprettholdelse av
anyrefristsystemet bør fristen regnes fra det tidspunkt kjøperen mottar varen.
Spørsmålet om å utvide fristen til betaling helt eller delvis er erl=gt bør
vurderes.

==== Kjøperbekreftet bestilling

En del forbrukere erklærer seg på forskjellig måte misforrøyd med
kjøpet sitt. Undersøkelsen viser at få ev disse kjøperne vender seg
til selgeren for å få hevet kjøvet eller bestillingen.

Lovutvalgets forslag bygde blant annet på en egen undersøkelse av hvor
mange forbrukere som ville benytte en rett til å gå fra en avtale
inngått ved dørsalg. 19 pst. sa at de ville benytte en slik
rett. Funnene i kapittel 8 og 9 og erfaringene i selgerfirmaene viser
at en betydelig lavere andel av kjøperne følger opp en slik
intensjon. - Selv for misnøyde kjøpere kan etterkjøpsforløpene godt
føre til at de ikke hever bestillingen.

FIXME Hva betyr lo/10 på side 143?

Skal lo utvalgets intensjon om at loven skal bli en reel risiko for
foretak som utnytter rarkedet med ufi e forretningsmetoder, må andelen
som hever kjøpet kes. Dette krever en senkning av de terskle som i dag
begrenser bruken av fragåelsesretten.

━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━
144 En mulighet til å senke tersklene er å la kjøperen være
ubundet av avtalen inntil bestillingen er bekref' et skriftlig etterat
salgstilbudet er presen ert. En kan bygge et anarefristsystem på en akt v
opofølging av et ønske om kjøp fremfor på ett bestemt blant flere mulian
etterkjøpsforløp. På den måten vil man bedre kunne oppnå at kjøperen ikke s al
bli sittende med en uønsket ajenstand som ik'e ville blitt kjørt om ikke
selgerens repres:ntant hadde oppsøkt denne forbrukeren.30) Forbruleren vil få
tid til å vurdere alternative produk:er og til å vurdere nytteverdien av
produktet. Fl Forslaget reiser noen praktiske problener. Ventelig vil
selgerfirmaene utarbiide standardiserte brev eller postkort for
avtalcbekreftelse. Det er fullt mulig at selgeren vil kurne påta seg kjøperens
ansvar for innsending av bestilling. For å unngå dette kunne en bygge inn at
kjøperen mått> legitimere seg ved innsendingen. Li:sningen av slike praktiske
problemer vil kreve en konkret drøfting mad Postverket. Inr føring av
kjøperbekreitet bestilling v:d personlig, oppsøkende sa!g vil kunne bidri til
at frøgåelsesretten blir reell også for de forbrukerarupper son nå har
vanskelig for å benytte den. 'en fordel son selgerre i dag har av de prosesser
son fører til passivitet etter bestillingen vil da lunne korme forbrukerne til
aoce. Dette vil vertelig ikke bety roen vesentlig ulempe for det seriøse
direktesalc* Det omfatter produkter som forbrukerne har et uttrykt belov for og
som kjøperne vil være inrstilt på å skaffe seg også etterat selaerbesøket er
avsluttet. En kjøperbekreftet bestilling vil dog være en ulenpe for de kjøpere
som gjerne vil anskaffe produktet. 12. Forslag Innføring av kjøperbekreftet
bestilling vurderes nær lere. 73. 10.+.3 Skillet mellom kontant. og kredittkjøp
Jus .isdepartementets hovedbegrunnalse for å unnta kon :antkjøp fra
fragåelsesretten var at slik bet iling "i alminna>lighet må sees som et
tilstrekkelig bevis for en noenl nde fast og veloverveirt bes:utning hos
kjøperen". I kapittel 8 fikk vi ikke bekreftet at kjøpere som betalte før
fristens utløp *oretok vesentlig mer
━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━
145 valoverveide kjøpsbeslutninger enn dem som ikke batalte
kontant. Dat er også andre argumenter for å trekke en grense mellom kontantkjø»
og anire kjøp enn dem som fremaår av lovforarbeiden>. Ett argument er at
kontant betaling indikere at kjøperen har råd til å foreta kjøpet. Sett fra
forbrukersiden kan personlig, oppsøkende salg ss som mer prob ematisk i de
tilfeller der husiioldene må pådra seq merutgifter for å dekke kjøpefummen slik
som ved avbetaling. (m angrefristsyst-met s*al avgrenses av hensyn til
selgeren, kan det tilsi en grense mellom kontantkjøp og andre kjøp. M-nge
produkter har en slik karakter at en vanskelig ken foreslå at anarefristen skal
cjelde, f.eks. kar det være endel næringsmidler, tlomster m.v. 14. Inidlertid
har der alt overveiende del av kjøpere som Hera) ikke-kjøpere,den oppfatning at
fragåelsesretten caså gjelder når varen betales kontant. Av de kjøpere som har
noen oppfatning om betålingens betydninaq mener 85 pst. at de har
fragåelsesrett vec kontant betaling. De lan ha bestilt med den og>fatning at de
har en slik rett, og er ikke innforstått med at kontant betaling forer til at
de mister denne retten. Ved at fragåelsesretten oyså onfatter kontantsalg, vil
det bli et bedre samsvar mellom forbrukernes r*>ttsonpfatninger og
lovutfornvingen. s D:t synes heller i:ke rimelig å tilrå forbrukerne å benytte
dyrere batalincsforiier enn kontant kjøp for at de skal bibaholde en
fragåelsesrett. On fragåelsesrettel skal qjelre også for kontantkjøp, må det
foretas en vurdering av om det skal settes nedre beløpsgrenser og om bestemte
prodtktgrupper skal unytas. 754 Svort få kjøpere banytter sin fraqåelsesrett
med da'jens ordning. En utvidalse av dJenne retten til en tel kontantkjøp vil
ven:elig ikke føre til noen betydelig heving av antallet avbestillinaer.
Ulempen for selgeren blir dermed ikke vesentlig, og anta:elia ikke større *nn
det lovutvalgst forvent>t i sin tilråding. Forslag Ved en .ovrevisjon bør
fragåelsesretten son hovedrer el omfatte kontantsalg.
━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━
146 10.4.4 Skillet mell2am-varer.og tjenester Lovutvalget foreslo
at loven skulle omfatte abonner'entskontrakter, selv om det var "i tvil om at
det er tilstrekkelig grunn". =- Utvalqat sluttet seg ti” argumentene fra
Forsikringsrådet 29 forsiki ingsbransjens organisasjoner i at let ikke
*orelicger tilstrekkelig behov for en angrefrist or forsikringsavtaler.
Justisdenartementet kunne stort sett slutte seg til uttalelsene fra utvalget ng
hør:nasinstansene og tok derfor ikke 020 noe *orslar for at loven skal gjelde
for forsikringsavtaler. - Depaitementet slutiet seg imidlertid ikte til at
ovfor: Laget skulle mfatte abonnementskontrakter, blant :nnet fordi det her i
landet ikke kan påvises vesent ige skader som følge av formidling av slike
kontra! ter utenfor fast forretninyssted. 18. Stortir gets
administrasjonskomite sluttet seg til Justiscapartementets konklusjon, men
tilføyde at ce var "av den oppfatning at spørsmålet antakelig måtte tas opp til
ny vurdering dersom det i fremtiden blir mer vanlig med slike
servicekontrakter." Underse :elsen omfatter hverken en kartleaging av oufange
: av direktesela av tjenester eller av erfarir ver i husholdewe. Det kan derfor
ikke i denne c1aang presenteres materiale som belyser eventue Lle problener ved
direktesalg av tjenester. Klagese :ene i Fordrukerrådet kan gi et grunnlag for
å virdere hvilke typer problemer forbrukerne nøter. Forslac Forbrub >
rådet vurderer forbrukerproblemene ut fra klageseksmaterialet på dette området.
10.4.5 Utvidet forbrukerkjøpsbegrep I anarefristloven er forbrukerkjøp definert
som urjøp fra en yrkesselger i denne egenskap av ting som etter forholdene
framtrer hovedsakelig til personlig bruk for kjøperer, hans husstand eller
omgangskrets eller til deres personlige formål ellers". Utrednirgen om
"behandlingen av forbruterk jøpstvister" benyttet en tilsvarende definisjon.31)
Kin tvister mellon forbrukerkjøper og yrkesselgaer kurne bringes inn til
avgjørelse etter forslaget i utredningen. Tvister mellom to privatpersoner
skulle holdes utenfor, fordi det i slike saker ofte kunne være slik uenighet om
det faktiske forhold at det kunne være vanskelig å ta stilling til bevisene på
grunnlag av partenes skriftlige framstillinger.
━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━
147 Bl. Forbruker- og administras;jonsdepartementet var "av den
oppfatning at behovet for en særskilt bevandlina av forbrukertvister ikke er
særlig rindre ved kjøpsforhold mellom privatpersoner enn når den ene er
næringsdrivende. Situasjonen vil da ofte være at begge pørtene mangler
forutsetninger for å få tvister avgjort ved domstolene. Vanskeligheiene ved
bevisordningen på grunn av den skriftlige saksbehandlingen må avhjelpes gjennom
den forberedende saksbehandl ing ved Forbrukerrådet." 32. Derartementet
justerie pi dette grunnlag ordlyden i forslaget til def:nision av forbrukerkjøp
slik at forsiaget svarte til ! jøpslovens $ | a tredje ledfd. Nåde tvister
mellom forbrukerkjøper og yr"esselaer og mellom privatpersoner ble tatt med.
Ved stortingsbehar dlincen av utkastet til lov om behandling av
forl rukerkjøpstvister vurderte adninistrasjonskoriteen begrepet
"forbrukerkjøp" spasielts Komiteen har merket seg at uttrykket "forbrukerkjøp"
i proposisjonen også omfatter kjøp og salg mellom privatpersoner. Dermed er
definisjonen utvidet i forhold til Lov av 24. mars 1972 nr. 11 om angrefrist
ved forbrukerkjøp. Komiteen vil understreke ønskeligheten av at man i
lovaivingen tilstreber entydig bruk av sentrale begreper. Dette behovet synes
særlig påtrengende i den delen av lovgivningen som må antas ha generell
interesse, cg som regulerer alminnelige menneskers plikter og rettigheter,
f.eks. lover som:berører forbrukerspørsmål. Når nye definisjoner innføres ville
det være ønskelig å justere parallelle uttrykk i tidligere lovgivning samtidig.
83 Ved odelstingstingsbeiandlingen sa statsråd Kirsten Myklevoll seg "enig i
komiteens utganspunkt om fordelen? ved entydia> beureper i de ulike lover, I
framtida bør "forbruker! jøp" nettopp nyttes slik det er gjort i det
foreligend> utkast." Samtidig vis:e hun til at lov om angrefrist ved visse
avtaler om 'orbrukerkjøp "er begranset til spesielle avt :leformer der
forbrukeren bar behov for den særdeskyttelse som lioger i er angrefrist etter.
at wtalan er inngått. Mest praktisk er loven for dør ;ialg dg menneskesalg."
━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━
148 Bd, Forslac Ved en lovrevisjol bør en benytte den definisjon
av "forbrukerkjøp" som er innført i kjøpsloven oa i lov om behandlivg av
forbrukerkjøpstvister. 85. 10.4.6 Angre--og bytterett ved andre salgsformer
Etter angrefristlovens $ 1, første ledd er fragåelsesretten blant annet
begrenset til avtaler og bestillinger som er inngått "på annet sted enn fast
utsalgssted 1or selseren eller representanten". Salg fra fast salcssted liager
utenfor lovens Jirkefelt. Be. medlemsforslaget til Nordisk råd i 1966 var ikke
ragåelsesretten knyttet til den serie beyrensninger som sicen er innført. En
undersøkelse av problemet ourde "imidlertid ikke begrenses til agentsalaq eller
salg på avbetaling. Det ville være rimelig at man overveier å gjøre en
fragåelsesrett generell". in ville undersøke "mulighetene for å få en
bestemmelse opptatt i avtalelovgivningen og : lovgivningen om kjøp på
avbetaling som gir kjøperen rett til å tre tilbake fra avtalen innenfor en
kortere frist!. - Det var mange innvendinger mot en generell fragåelsesrett.
iledlemsforslaget oa behandlingen av det ble gjennongått i kapittel 2. 87.
Forbrukerkooperas.onen i Norge har innført en bytterett for feilfrie varer.32)
Dette tilbudet kommer i tilleag til kjøpslovens alminnel:ge bestemmelser.
Bytteordningen innebærer at kunden får bytte eller pengene igjen hvis
vedkomrende angrer på et kjøp. Ordningen gjelder bytte av failfrie varer under
forutsetning at varere er ubrukte, at det fremleages kvittering for kjøpet og
at byttet skjer innen 14 dager. Kjøperen kan velge mellom ny vere eller pengene
igjen. Unntatt fra denne ordningen er varer som vndertøy, bidedrakter o.1. Det
samme gjelder ferske og dypfryste matvarer, bi jnuterier, spesialbestilte
varer, avklipte værer oy utsalgsvarer hvis ikke bytterett er anført på
«vitteringen. 38. ":jre års erfarinc har vist at bytterettsordningen aldri har
ført til noe rush av byttelystne kunder. Derimot viser det seg at forbrukerne
setter pris
━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━
149 på ordningen, samtidig som del er en god PR for den enkelte
butikk."33) - Hensikten med bytterettsordningen er a: kundene skal være fornøyd
mec de varer de kjøper, og at de skal kjøpe trygt i et Domus/S-lag.
Postordrefirmaene har so'| nevnt innført fragåelsesrett. Andre enkeltfirmaer
f.ek:. innenfor møbelbransjen har likeledes innført "fill returrett innen 12
dager fra ankomstdato el.er innkjøpsdato. Denne returrett gjelder ikke virer
som er prisn=2dsatte, stoopmøbler med spesielt trekk eller varer som er bestilt
spesielt. Ved rotur innen 12 dager får man pengene tilbake. Forutsetningen er
at varene ikke har vært brukt eller er blitt skadet etter kjødet. Ved retur av
varer vil vi at kvittering mectas eller medsendes ox at orginalpakningen blir
benyttet. 10 pst. fratrekkes dersom returen ikke har orginalpakningen."34) 89.
Erfaringene fra forbrukerorganene viser a" bru 'tbilmarkedet byr på range
problemer for kjøpere. Inn Øring av en bytterett ved bruktbilsalg, mot f.e:5.
erleggelse av et testemt gebyr, vil kunne bidra til å lette kjøperres
problemer. Bruktbilklagene er fen største skriftlige klaqegruppen i
Forbrukerråd:t lokalt og sentralt. Angrefrist ville være til størst fordel for
de gruroer som i dag kjøper eldre modeller til relativt lav pris og kjøpere som
oppdager større feil kort etter at kjøpet er forrtatt. En bytterett vil også
forenkle arbeidet med klagesaker i Forbrukerrådet vesentlig. 90. Fra 18 til 25
pst. av fororukerne i de tre utvalgene men 'r at fristen gjelder "ved alle
salo" eller i "fo retninger". Forbrukerrådets kontorer i fylkene må egelmessig
veilede forbrukere som mener seg ha on angrefrist ved kjøp i forretninger. En
gen rell bytterett er i samsvar med den ret ighetsoppfatning mance forbrukere
har. Dette vilie være vesentlig enklere 1or mange forbrukere om an ikke sto
overfor en serie ulike angrefrist og iytterettsordninger. Ut ra et forbrukarsyn
er det også argumenter mot en «enerell fragåvlsesrett. Den kan etterhvert før:
til at forbrukerne først tar stilling til tvi sproblemene e'terat d» har kjøpt.
For plar leggingen i husholdet burde slik tvil helst vær: vurdert f ø 1 man går
til innkjøp av et pro ukt oc ikke etterpå. Det vil for mange nok vær: lettere å
be om et annet produkt enn å be om penene tilbakes Alternativet "ikke-kjøp" vil
stå svalere. En slik frist vil o1så gi selgersiden et sal: sargument, og tan
føre til minsket kjøpemotstand slik som tidligere nevnt. =- I tillegg kommer så
━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━
150 de argumenter mot en slik ordning som kan anføres fra
hardelens side. Jfr. kapittel 2 og høringsuttalelsene til medlemsforslaget i
Nordisk råd. 91. Hovedvekten bør legges på at deler av næringslivet allerede
har innført en angre- og bytterett for mange prodiuktgrupper ved salg fra fast
salgssted. Samtidia mener mange av forbrukerne at de har en slik rett. 92.
Forslac Innføring av en generell angrefrist for alle fordrukerkjøp foreslås
vurdert. En fragåalsesrett synas mest presserende for bruktbilmarkedet. 2
10.4.7 Godkjenni aserdninger En godkjenningsor ning vil kunne bidra til å sikre
at fortrukerhensyrene ble bedre ivaretatt ved oppsøkende personlig salg. For å
bli godkjent som direktesalgsfirma eller selger kunne det eksempelvis stilles
krav til -= salgsopplegry - ttdanning av selgere, - bruk av leg:timasjon ved
salgsvirksomhet, - økonomiske »ller andre garantier for at iirmaet kunne dekke
krav fra kjøpere om f.eks. fragåelse eller - service etter kjøpet in slik
ordning kunne bidra til at useriøse selgere og "korttidsfirmaer" vanskelicere
fikk adgang til disse silgsformene. Det vill: bli enkelt å skille mellom
godkjente oa ikke godk ente salgstilbud. 94. Den viktigste innvendingen vi le
være at en slik løsning ville kreve en betyde:ig offentlic innsats i utforming
og godkjenning av regelverk oc ved praktisering av ordningen. Spørsmålet blir
om en slik offentlig ressursinnsats er nødvendioa. Det kan kanskje være
tils:rekkelig å gi endel generelle unntak for dire:tesalg og la konmunene
avgjøre i hvilken arad de ønsker omførselshandel og direktesalg slik som i
forslaget til ny handelslov fra Handelsdepartementet. Innføring av
godkjenningsordninger ville også innebære en ytterligere leaitimering av
salgsformer det kan reises en reke innvendinger mot, blant annet ut fra
hensynet til forbrukernes valgfrihet.
━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━
151 dk Godkjenningen kan også legges til det enkelte nushold. Noen
hushold har satt opp skilt med teksten "selgere uønsket" o.1. fordi man ikke
ønsker dørsalgstilbud. Vi har ikke materiale som viser i hvilken grad slive
skilt blir resoektert. I Sverige har Direktførs1ljningsføretagens Førening (DF)
anbefalt sire medlemmer og øvrige di-ektesalasforetak å respektere dørskilter
:ied teksten "Førsaljning undanbedes" og lignende. Anbafalingen byger på en
overenskomst med Konsumentverket.35) Ordningen kan virke som et deivis forbud
bestemt av hvert enkelt hishold. åAntakelig vil nytten vær? størst i
flerfanilienus som i dag har de høyeste besøksfrekvenrser. OQvarholdels» av en
slik regal vil avhenge av seloertr>ningen i hvert enkelt firma og i siste
omgang av hvar enkelt selger. Om forbud ikke blir innført byr en regel om at
selgere ikke får rince eller danke på dører der skiit klart og tydelig sier f-a
at en ikke ønsker: besøk av selgere innarbeides i loven. Forslag Spøysmålet
om innfør ng av en genarell of:entlig godi:jenning foreslås ikke vurdert. Om
forbud ikke inn:øres, foreslås lovfestet en regel om :t skilt om :t direktesalg
er uønsket skal respekt res.

=== Oppsummering og hovedkonklusjoner

I dette kapitlet er det først redegjort for argumenter for og mot
gjennomføring av et forbud mot direktesalg med vekt på de oppsøkende
personlige salgsformene. Et helt eller delvis forbud mot direktesalg
må veies mot hvor omfattende en revisjon av angrefristsystemet kan
bli. I alle tilfelle bør forbud mot telefonsalg vurderes nærmere.

I neste omgang drøftes spørsmålet om forbrukerne kan få bedre
informasjon om sine rettigheter med utgangspunkt i dagens
lovgivning. Med andre ord: Kan forbrukernes rettighetsoppfatninger
endres slik at de bedre svarar til den eksisterende lovgivning?
Avsnittet konkluderer med at det som et helt kortsiktig tiltak kan det
ansvarlige fagdepartement gjennomgå selgerfirmaenes
informasjonspraksis og se til at de svarer til kravene i lov om
angrefrist. En økt offentlig rettighetsinformasjon utover dagens nivå
foreslås ikke gjennomført: Det kan ikke gis sikkerhet for at
lovkunnskapsnivået vil bli så mye forbedret at det står i rimelig
forhold til kostnadene.

Om direktesalg helt eller delvis blir tillatt, er mulige revisjoner av
angrefristsystemet vurdert. Blant annet for at systemet bedre skal
svare til de generelle mål, fremmes følgende forslag:

 * at fristen regnes fra det tidspunkt varen mottas
 * at kjøperbekreftet bestilling vurderes nærmere
 * at fragåelsesretten som hovedregel også skal gjelde kontantsalg
 * at Forbrukerrådet vurderer forbrukerproblemer *md abonnerentskontrakter
 * at "forbrukerbegrepet" også skal omfatte private kjøp
 * at angrefristen gjøres generell, og at en utvidelse er mest
   presserende for bruktbilmarkedet
 * at det lovfestes en regel om at selgere må respektere skilt med
   "selgere uønsket" e.l.


FOTNOTER TIL KAPITTEL 10

) Lovutvalgets innstil:ing side 6
Lovutvalgets innstilling Side 18 D Ot.prp. nr. 14 (1971-72) si9e 8 Innst. 0.X.
(1971-72) Sire 2 Forslag til ny handelslov. Vedlegg til Brev fr:
Handelsdepartementet 3. juni 1979. 212 sider St.meld. nr. 44 (1977-78) "Om
forbrukerpolitikken", stre VI Innst, S. nr. 254 ( 9771-78), Sia 5-7 om flertal
s- og mindretallssynspunkter i Stortingets administrasjonskomite. Flertallet i
adr inistrasjor skomiteen og mindretallet i Stortinget ”utejøres av de
ikke-bosiklistiske representantene. 102. JO! 550N,Ernst "Konsten att forfora
konsumenten. En :ritisk grønskning av larobocker i mårnadstor Kaben & Sjøgren,
Stockholm 1979. ic> 40 $) Inr it. O.X. (197172) Se] JØNSSON, BE. Side 15 og 39
HD): NU 5 1977: 17 DAHL, Rolf "Produkters levetid", Nordisk Ministerråd, Oslo,
april 1977. F.eks. side 113-174 VE) Forbrukerombudsmannen har ikke utarbeidet
regler for selskapssalg. Det er imidlertid ført drøftelser med to finaer,
Tupperware (diverse plastartikler) og Oriflame International (kosmetikk) ved
Direktesalgsforbundet. Sak 1516.74. 13) Lovutvalgets innstilling. Side 18 103.
14) Forslaget til ny handelslov. Side 92 Forslaget til 1wy handalslov. Side 98
━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━━
154 16) Innst. O.X. (1971-72) Sida 2

17) I RASK JENSEN, Hans og
ØLANDER, Folke. For >rugerproblem >r og forbrugerpolitikk. Alb>rtslund 1977.
Det danske forlag. ISEN 87 422 6243 7. Side 321.

18) Loviutvalgets innstilling.
Side 18

19) Lovutvalgets innstilling Side 18

20) Forslaget til ny handelslov.
Side 92

21) Forslaget til ny handelslov. Side 118

22) ANDERSEN, Krister.  Ancrefristlov og forbrukerkjøp. Osio
1974. Johar Grundt Tanum forlag. Side 30

23) BEFLESON, Bernard og STEINER, Gary A. Human bethavior, An
Inventory of Scientific Findings. New York, Chicago, Burlingame
1974. Farcourt, Brace & World, Inc, - Side 543.

24) Lovutvelgets innstilling Side 18

25) JONSSON, E.  Side 107-108.

26) Lovutvalgets innstilling. Side 17

27) Lovutvalgets innstilling. Side 22

28) Innse. ON 0 O7T-T72) Ster 5

29) Se avsnitt 8.2

30) Lovutvalgets innstilling Side 18 10 å

31) * NOU 19748313 "Behandlingan av forbrukerkjøpstvister" Forbruker-
      og administrisjonsdepartementet 13. desember 1973. Side 18

    * Ot.prp. nr. 55 (1976-77) Om iov om behandling av
      forbrukerkjøpstvister. Side 22

    * Ot.prp. nr. 16 (1977-78) Om lov om behandling av
      forbrukerkjøpstvister.

    * Innst. O nr. 20 (1977-78) Innstilling fra administrasjonskomiteen
      om lov om behandling av forbrukerkjøpstvister. Side 4-5

    * Forhandlingar i Odelstinget 1978 Em. 14. mars 1978 - Lov om
      behandling av forbrukerkjøpstvister. Sak nr. 7. Side 134

32) Nå er det nesten like lett å bytte varer som å skifte
mening. Brosjyre fra NKL. A.-O. 1913

33) Bytteretten - et viktig argument ved introduksjonen av
forbrukerarbeid. Artikkel i Vårt Marked nr. 9-1977, Oslo.

34) IKEAs Katalog 1979. Side 144. Informasjon om IKEAs forsendelse og
salgsbetingelser.

35) Pressmeddelante fra Konsumentverket 21.4.77 og 28.9.78.
