[preface]
== Forord 

Dette forordet ble tilføyd i oktober 2023 som ledd i forberedelsen til
å legge rapporten inn på data og på Internettet.

Forbruker- og administrasjonsdepartementet (FAD) gjennomførte på
1970-tallet en serie evalu­er­inger av gjeldende
forbrukerlovgivning. I rapporten her blir også Angrefristloven
evaluert ut fra forbrukerhensyn.

Angrefristloven trådte i kraft 1. juli 1972. Behovet for en evaluering
av loven fremgår i St. meld. nr. 44 «Om forbruker­politikken» fra
desember 1977 og begrunnet i avsnittet om «For­brukernes stilling i
kontrakt­situasjonen» (4.2.4.3). Oppfølgingen ble konkretisert i
avsnittet om «Vur­dering av angre­frist­lov­en» (9.4.3), inkluderte
enkelte hovedfunn fra undersøkelsen her, og konkluderte slik:

[quote]
Blant annet på grunnlag av resultatene fra undersøkelsen som er
foretatt, vil angrefristloven bli tatt opp til vurdering i samarbeid
mellom Justisdepartementet og Forbruker- og
administrasjonsdepartementet.
 
Denne undersøkelsen bygger i hovedsak på intervjuing av 2029
forbrukere utført av Norsk Gallup A/S, samfinansiert av
Justisdepartementet og FAD. Den bygger på et godt gjen­nom­ført
forprosjekt i form av en diplomoppgave ved Bedriftsøkonomisk Institutt
utført av Erik Strøm og Thor Rogan. De utviklet spørreskjemaet og
prøvde det ut.

Analysen av datamaterialet og rapportskrivingen er utført av
undertegnede ut fra erfar­ingene - og gode faglige råd - fra
valgforskningsmiljøet ledet av professor Henry Valen ved In­sti­tutt
for samfunnsforskning (ISF) i Oslo. En spesiell takk for opplæringen i
survey­under­søkelser og re­gre­sjons­analyse, og spesielt for denne
rapporten: Drøftingen i kapittel 4, som ga «ex post facto» som
analyseoppsett. «Ex post facto»-eksperiment er ellers ofte be­nyttet i
pedagogisk forskning. Også datasenteret i kjelleren i Nils Henrik
Abels Hus på Blindern var til meget god hjelp. På realistenes
nattskift fikk vi samfunnsvitere, igjen og igjen, kjørt våre esker med
tusener av hullkort og fargerike programkortkombinasjoner basert på
Dagfinn Aas sitt utmerkede data­vei­led­ningshefte om DDPP.

Takken går videre til kollegene fra Forbrukeravdelingen i FAD.
Rapporten ble godkjent som hovedfagsoppgave til cand.scient. av
professor Stein Bråten ved Institutt for sosiologi ved Universitetet i
Oslo. Tabell 6.12 på side 76, uten tekst, er også gitt som
eksamens­opp­gave i statsvitenskap grunnfag, med oppgaveteksten «Tolk
tallene».

Oversikten over innholdet er gitt i avsnitt 1.2. I kapittel 2 og 3 er
lovens historikk nasjonalt og nordisk gjennomgått. De foreslåtte
forbrukerpolitiske konsekvensene av rapportens funn fremgår av
kapittel 10.

Rapportens konklusjoner i kapittel 10 her, og spesielt i avsnitt 10.5,
ble vurdert i Justis­de­par­te­mentets Ot. prp. nr. 53 (1982-83) om
angrefristloven, med start i avsnitt 2.2 om «Erfar­ing­ene med
nåværende lov»:

[quote]
____
2.2 Erfaringene med nåværende lov

Angrefristloven ble vedtatt av et enstemmig storting i 1972.

Allerede fra 1975 har imidlertid **forbrukerrådet**, med bakgrunn
bl.a. i erfaringene fra klagesaksbehandlingen, tatt opp spørsmålet om
en utvidelse av forbrukerkjøperens vern etter loven.

En undersøkelse foretatt i **Forbruker- og
administrasjonsdepartementets** regi av _Ole-Erik Yrvin_, **Virkninger av
angrefristloven** (sluttrapport august 1979) konkluderer bl.a. med at
de fleste forbrukere oppfatter angrefristen som mer omfattende enn
loven gir grunnlag for, og at få forbrukere bruker angrefristen, ofte
fordi de reagerte for sent i forhold til lovens vilkår.  Som
vesentlige svakheter ved nåværende angrefristlov ble særlig ansett at
kjøpet ikke kan fragås etter at kjøperen uten forbehold har betalt
kjøpesummen helt ut, og at angrefristen begynner å løpe allerede fra
avtaletidspunktet (bestillingstidspunktet), ikke først fra
leveringstidspunktet.

I **St. meld. nr. 44 1977-78** Om forbrukerpolitikken er uttalt at
bl.a. på grunnlag av resultatene fra den foretatte undersøkelse, vil
angrefristloven bli tatt opp til vurdering i samarbeid mellom
Justisdepartementet og Forbruker- og administrasjonsdepartementet.

Det foreligger også en rapport om en forbrukerundersøkelse **Direkte
salg/Dørsalg** foretatt av Marketing Link A.S. i 1977 for
**Direktesalgsforbundet**.  Undersøkelsen inneholder bl.a. data om
forekomsten av direkte salg/dørsalg og hvilke produkter som tilbys og
blir kjøpt.  På spørsmål om noen gjøre en god eller dårlig handel ved
siste kjøp, sa bare 8% av utvalget seg direkte misfornøyd.

Også resultatet av **høringsbehandlingen** av Justisdepartementets
notat januar 1982 underbygger at det er svakheter ved forbrukervernet
etter angrefristloven i praksis, se avsnitt 2.6 nedenfor.
____

Resultatet av lovbehandlingen i 1983 er oppsummert i Ot.prp. nr. 36
(1999-2000) «Om lov om opplysningsplikt og angrerett mv. ved fjernsalg
og salg utenfor fast utsalgssted (angrerettloven)» nå fra Barne- og
likestillingsdepartementet (BLD). Rapporten og anbefalingene i
rapporten her fra 1979, kom til god nytte.

«I 1983 ble angrefristloven utvidet til å omfatte postordresalg og
telefonsalg etter selgers initiativ. Gjennom senere tolkning anses
bestemmelsene om postordresalg også å omfatte TV-shopping og
internetthandel. Loven ble videre utvidet til å omfatte forbrukerleie
dersom leieforholdet skulle vare mer enn 30 dager regnet fra
overleveringen av tingen. Unntaket for kontantkjøp ble samtidig
erstattet av et unntak for kjøp under kr 200 og kjøp av
matvarer. Utgangspunktet for angrefristen ble endret fra
avtaleinngåelsen til det tidspunktet kjøperen mottar varen og får
overlevert angrefristformular med informasjon om sine rettigheter
etter loven. Det ble innført unntak fra fristregelen for varer som
skulle tilvirkes eller tilpasses etter kjøperens behov, ved at det kan
avtales at angrefristen tar til å løpe fra den dagen forbrukeren får
overlevert angrefristformular.»

=== Oppdatert i 1992

1992, som ledd i EØS-avtalen, ble denne forbrukerlovgivningen utvidet
for å omfatte EU-direktivet om dør­salg, nå lov om opplysningsplikt og
angrerett ved fjernsalg og salg utenom faste
forretningslokaler. Angrerettloven gjelder «når du handlar utanfor
fast utsalsstad, som til dømes på internett, ved telefon­sal,
postordre, på messer eller på gata. Den gir deg mellom anna rett til
informasjon før avtale­inn­gåing, rett til skriftleg stadfesting av
informasjonen og angrerett i 14 dagar», skriver Regjeringen.no.

- Jfr. nr. 7a, 7e og 7i (direktiv 2011/83, EØS-avtalen vedlegg IX
   nr. 31E, direktiv EØS-avtalen vedlegg XIX. Angrerett­loven,
   LOV-2014-06-20-27 sist endret LOV-2022-02-18-5, fra 01.07.2022 , er
   knyttet til Barne- og familie­departe­mentet.

Denne sluttrapporten med forordet kan brukes etter bestemmelsene i §
14 i Åndsverksloven og i Creative Commons 0. Den ligger kostnads­fritt
ute på Internettarkivet her: https://archive.org/

Oslo, 8. oktober 2023

Ole-Erik Yrvin
Tidl. utredningsleder
